TROFÆ-FRUEN
det lille røde egern i træet er min ven
han blinked' til mig
blinked' til mig og jeg sagde
vi ses snart igen
FORÅRET 1977
Agostino! Kaffe, og det lidt hurtigt!
Agostino! Pilar! Hvor er min kaffe?
- Er du nu begyndt at servere? - Deres datter skal jo konfirmeres.
Har du nu givet dem fri igen?
Kun en uge. Portugal ligger jo ikke lige om hjørnet.
Jeg ansætter hushjælp, så min kone ikke skal arbejde.
Det dør jeg altså ikke af.
Jeg kan godt lide at nusse rundt i køkkenet.
Det er ikke et sted for dig. Du er fru Pujol. Glem ikke det.
Det ved jeg, Robert. Hver morgen siger jeg:
"Jeg er fru Pujol, jeg er fru Pujol."
Gik det godt med den tyske indkøber?
Vil man have en handel i hus, er man nødt til at smøre dem, -
- så vi gik ud at spise og bagefter på Badaboum.
Deres piger skulle være så flotte. Inviterer du mig med en dag?
På Badaboum?
Er du gal? Det er ikke noget sted for dig.
Hverken køkkenet eller Badaboum er et sted for mig.
- Hvad er så et sted for mig? - Lad nu være med at spørge så dumt.
- Nu drak du vel ikke for meget? - Hold nu kæft, Suzanne.
- Du ved, hvad lægen har sagt. - Jeg har styr på det!
Du er så irritabel for tiden.
Tror du måske, det er morsomt at drive en paraplyfabrik med 300 medarbejdere?
At skulle kæmpe med fagforeninger, momsafregning, prisreguleringer...
- Far sagde det samme. - Dengang var det jo barnemad.
Men han var jo også en elendig forretningsmand.
Det var godt, jeg giftede mig med dig og fik vendt skuden.
Ja, du bidrog med din energi.
Og jeg bidrog med min fars fabrik.
Ikke mere sniksnak. Nu skal jeg høre nyheder.
Det spidser til rundt om i landet, og fagforeningerne varsler strejker.
Med os i dag er parlamentsmedlem for kommunisterne, Maurice Babin.
Åh, det var lige, hvad der manglede.
Så længe erhvervslederne nægter-
- at forbedre vilkårene for deres arbejdere, så fortsætter kampen.
De arbejdere kan rende mig!
Hvor længe skal han blive ved med at lave rav i den på min fabrik?
Den blodsuger!
I dag for seks år siden blev vi gift du og jeg
de dejligste børn har du skænket mig
jeg husker vores første nat vi dansed' åh så tæt
af dig bli'r hjertet aldrig mæt
men i aften vil jeg smide forklædet ud
gøre mig i stand for dig som den dag jeg stod brud
glem lænestol avis tv og cigarettens glød
i aften skal vi male byen rød
ja jeg vil danse natten lang
kind mod kind til vores yndlingssang
gør kur til mig igen som du gjorde dengang
du hvisked' mig i øret
og stilled' din trang
ja jeg vil danse natten lang
Hans dråber!
Hr. Pujols kontor.
- Frøken Nadège, det er fru Pujol. - Godmorgen, fru Pujol.
Min mand var på Badaboum med en tysk indkøber i går, -
- og nu har han glemt sine dråber.
Vær sød at bede ham komme hjem og tage dem.
Jeg kan da ikke...
- Ellers ved du, hvordan han bliver. - Ja, det tør siges.
- Godt. Jeg regner med dig. - Jeg skal nok sige det til ham.
Tak, min ven.
Godt, det var så det.
Godmorgen, hr. Pujol.
Jeg vil gerne gennemgå...
Ikke lige nu. Holder I allerede rygepause?
Undskyld, hr. Pujol.
- Godmorgen, Nadège. - Din kone har ringet.
- "Dine dråber, Robert." - Hvor er hun pisseirriterende.
- Nallerne væk. - Hvorfor?
- Hvem var den tyske indkøber? - Jeg kan forklare.
- Jeg er ikke så naiv som din kone. - Skal du nu også skabe dig?
Du får ikke fjas her i morgen aften. Find dig en hore på Badaboum.
Der er lukket om torsdagen.
- Mor, er du her? - JoëIle. Hej, min skat.
Tillykke med fødselsdagen. Den her har jeg købt til dig.
Så var der da en, der huskede mig. Du er tidligt på færde.
- Jeg har lige kørt børnene i skole. - Hvordan har de det?
De bliver vildere og vildere. De savner deres far.
Er der noget nyt?
Ja, Jean-Charles ringede fra Toronto her til morgen.
- Går hans forretninger godt? - Det tror jeg nok.
Vi skal separeres. Jeg kan ikke holde det her ud.
Han rejser konstant og er der aldrig for drengene.
Det føles, som om han flygter fra mig.
- Hvorfor tager du ikke med ham? - Hvem skal så passe drengene?
Mig.
Ikke tale om. Du giver dem lov til alt.
Det er mig, der står for mine børns opdragelse.
Det er da trist, at I skal separeres efter så kort tid.
Ja, det er det.
Men tanken om, at han kunne være mig utro, er uudholdelig.
Har du tænkt på børnene?
Nej, jeg tænker på mig selv.
Selv de bedste forhold kan havne i et dødvande, -
- men det går over.
Eller også gør det ikke. Det må du jo vide.
- Sover du og far ikke hver for sig? - Det behøver vi ikke tale om.
Sig det, som det er. Hvornår var I sidst i seng sammen?
Det holder jeg ikke styr på. Jeg har nok at se til med huset.
- Sex er ikke alt, min ven. - Måske ikke i din alder.
Din far knokler jo dagen lang, så han er alt for træt om aftenen.
- Ikke for træt til at være dig utro. - Du skal ikke kritisere din far.
Det er ikke ham, jeg kritiserer, det er dig. Du finder dig i alt.
Du går rundt med skyklapper på, mens han gør, som han lyster.
Jeg lytter ikke til sladder.
Desuden har jeg jo mine børnebørn, min have, mine broderier og digte.
Men er du lykkelig, mor?
Selvfølgelig er jeg det.
Det har jeg besluttet mig for at være.
Så ynkeligt vil jeg ikke leve. Så hellere blive skilt.
Hvordan vil du så ernære dig? Du har jo ikke noget arbejde.
Så får jeg mig et. Jeg spørger far, om der er noget på fabrikken.
Udmærket ide. Men du ved jo, han skal tages med fløjlshandsker.
Bare rolig, jeg har taget på ham.
Det værste, jeg kan forestille mig, er at ende som dig. En pyntedukke.
JoëIle! Du gør det med vilje.
Endnu en gang holder du og spærrer det hele.
Jeg ville bare ønske mor tillykke med fødselsdagen. Har du glemt det?
- Nadège har ikke mindet mig om det. - Hun har vel andet at se til.
Jeg har travlt. Smut du ud og køb noget pænt til dig selv.
- Lh tak. - Du er uforbederlig, far.
Vi ses i aften. Kom nu i bedre humør. Jeg skal have en snak med dig.
Hvad vil hun mig nu? Prakke mig Jean-Charles på igen?
Nej, hun vil arbejde for sin elskede far på fabrikken.
Ikke tale om. Hvem skal så tage sig af drengene? Hvor er mine dråber?
- Er Laurent her ikke? - Nej, han kommer i aften.
Og han har vist gode nyheder.
Det gør mig nervøs, når det kommer fra din søn.
Jeg tror, han skal giftes. Er det ikke skønt?
- Så får jeg flere, jeg skal brødføde. - Din søn beder dig aldrig om noget.
Det kommer. Tøsen, der har gaflet ham, ved nok, hvad hun får med i købet.
Bare rolig, hendes familie er velhavende.
Hun er konditorens datter. Floriane Marquiset.
Robert, dog! Du godeste.
- Vorherre bevares. - Hun skulle være noget så sød.
Hun spiller klaver. Ville du da foretrække klarinet?
Laurent gifter sig ikke med Floriane Marquiset.
En Pujol og en Marquiset? Det er sgu naturstridigt.
Vær nu ikke så snobbet. Du har jo ikke engang mødt hende.
Jeg nægter at møde hende. Laurent skal ikke giftes med en Marquiset.
- Punktum! Er du med? - Hvis du vil høre min mening...
- Din mening? Har du en mening? - Jamen Robert...
Du skal bare mene det samme som mig. Alt andet er spild af tid.
Vær sød at holde dig til dine små digte.
JoëIle har ret.
Jeg er en pyntedukke. Jeg må ikke sige min mening.
Jeg er bare en del af møblementet.
Brokker du dig nu også? Lider du måske afsavn?
Der findes ingen kvinder, der er lige så forkælede som dig.
Ja, jeg er dronningen af hårde hvidevarer.
Nemlig. Du har det som blommen i et æg.
Den skide telefon.
Hallo?
Det er ikke rigtigt. Åh gud...
Åh gud!
Jeg er på vej.
- Hvad er der galt? - Hal nr. 4 har nedlagt arbejdet.
- Strejker de? - Uden tanke for, hvad det koster mig.
- Hvad vil du gøre? - Jeg vil lade næverne tale!
Men Robert... Vær nu forsigtig.
Jeg skal vise dem, skal jeg!
Strejke?
Strejke.
Den morgenrøde blomst
springer ud ved middagstide
men hun får sin bekomst
døden må hun
ved midnat lide
- Hvordan går far og har det? - De mange strejker gør ham arrig.
- Tror du, han tør lidt op i aften? - Det håber jeg.
Det er trods alt min fødselsdag.
- Går det godt med studierne? - Nej, rædsomt.
Naturvidenskab er vist ikke noget for mig.
- Hvad er så noget for dig? - Det ved jeg ikke.
- Går du stadig til billedkunst? - Nej, jeg har ikke tid.
Du er ellers så dygtig. Det ville være rart med en kunstner i familien.
Ved du, hvad der ville være skønt? At du fik arbejde på din fars fabrik.
Jeg gider ikke arbejde på den fabrik sammen med far.
Jeg skal ikke være sådan en forstokket chef, som alle hader.
Din morfar var elsket af alle.
Du følger jo ikke med. Generøsitet er yt.
Nu om dage skal man være et dumt svin styret af den fri kapitalisme.
Lad os tale om noget andet. Hvor længe har du kendt Floriane?
I et halvt år.
- Vi mødte hinanden i toget. - Hvor romantisk.
- Er du forelsket i hende? - Ja, mor.
- Og hun er helt vild med mig. - Hvor det dog glæder mig.
Efter kirke gik vi tit til konditoren -
- og købte deres specialitet: Ballonkagen.
Fru Marquiset var så smuk og havde altid sådan et nydeligt hår.
Hun døde vist under en tørrehjelm, der kortsluttede.
- Skal I giftes? - Det vil Floriane gerne.
- Hvornår får vi lov at møde hende? - Når hendes eksamener er overstået.
Hvor er det skønt.
Mormor, den her tegning er til dig.
Gaverne skulle vente til desserten, når morfar er kommet hjem.
Lad nu drengen. Tusind tak, Flavien.
Hvornår kommer far?
Aner det ikke. Din far er ikke til at holde styr på.
Hvad skal det forestille?
- Terrorister med maskinpistoler. - Jamen dog. Sikke en fantasi.
Nu skal du se min parodi på Coluche.
Nej, Stanislas, du skulle jo synge for mormor. Coluche er forfærdelig.
- Han er da morsom. - Nej. Men det synes I vel i Paris.
Du burde gå lidt mere ud. Er Jean-Charles nu bortrejst igen?
Ikke nu, Laurent.
- Det må være far. Jeg åbner. - Han har da sin egen nøgle.
Kommer nu, far.
- Nadège? Hvad laver du her? - Jeg må og skal tale med fruen.
Hun er inde i stuen.
- Frøken Nadège? - Det er forfærdeligt.
- Er der sket far noget? - Ja.
Hans dråber. Han har fået et anfald.
Nej. Han er blevet taget som gidsel.
Han kom op at slås med sjakbajsen, og så tog arbejderne ham til fange.
Han var også helt ude af flippen i morges.
Har arbejderne maskinpistoler?
Ovenpå med jer, drenge.
Mor, ring til amtmanden. Vi har brug for en mægler.
Vi har brug for politiet.
Knipler og tåregas kan altså ikke løse alle problemer.
Arbejderne bryder jo loven.
Vold er ikke svaret. Der må diplomati til.
- Du er så skide venstreorienteret. - Sammenlignet med dig er alle røde.
Så er det nok, børn. Frøken Nadège, hvad er deres krav?
- Hal nr. 4 forlanger nye toiletter. - Det lyder da rimeligt nok.
- De er lige så gamle som fabrikken. - Og det er pedaltoiletter.
Mor, det er jo ren taktik. Ræk dem en lillefinger, og de tager hele hånden.
- Mere personale, overskudsdeling... - Lønforhøjelse og kortere arbejdstid.
- Øget ansvar og selvstyring. - Det bliver en stor mundfuld.
Det er ham den ækle Babin, der ansporer dem til oprør.
Han opildner dem. Hørte De ham i radioen i morges?
Den mand giver mig gåsehud.
Bare Robert tager sine dråber.
Han ville glemme det, hvis ikke det var for mig...
Undskyld. Hvis ikke det var for Dem.
Hvis ikke det var for os begge to. Der er ikke noget at undskylde for.
- Jeg gør det sgu. - Hvor skal du hen?
Jeg vil træde i fars sted. De kan tage mig som gidsel i stedet.
- Det var på tide. - Sådan, min dreng.
Jeg går nu.
Kom og se.
- Er han der? - Ja. Han taler med en stor grobrian.
- Hubert. Han er en af de værste. - Jeg håber, de er gode mod ham.
Der er mange inde i gården. De har bannere med.
De har skrevet noget på muren.
"Pujol = Hitler."
Nu overdriver de. Frisuren er den samme, men alligevel.
Stemningen er anspændt.
Jeg er bange!
- Frøken Nadège, lås døren. - Så gerne.
Frue! Frue!
- De omringer huset! - Rolig nu.
Det skete også for Marie-Antoinette, men hun mistede ikke besindelsen.
I stedet mistede hun hovedet i guillotinen.
Hvad er det, de råber?
"Pujol... røvhul."
Pujol, røvhul! Pujol, røvhul!
Hvad går der af jer?
- Vi afreagerer bare lidt. - Deres krav er ikke helt urimelige.
Hør lige. Den tro sekretær forvandles til ræverød socialist. Hvor loyalt.
Du skulle prøve at sætte dig i deres sted.
Du stempler jo ikke ind hver morgen klokken 8. Du er direktørens datter.
- Hellere det end hans hore. - Hvor vover du?
Stop, stop!
- Hvem er det? - Jeg åbner.
- Måske er det arbejderne. - Overlad det til mig.
- Hvem er det? - Mig!
Er du allerede tilbage?
Er du kommet til skade?
Min harmløse bror. De arbejdere er sindssyge.
Det var ikke dem.
- Det var far. - Robert?
Arbejderne førte mig ind til far. Jeg forsøgte at tale ham til fornuft -
- og overtale ham til at forhandle.
Men han overfaldt mig og bad mig skride ad helvede til.
Heldigvis lykkedes det arbejderne at skille os ad.
Det er vist bedst, jeg går derned selv.
Du bliver bare til grin.
Jeg kan ikke have din fars død på samvittigheden.
Skal jeg gå med?
Nej, skat, jeg har en plan. Jeg må hellere gøre det alene.
- Ja? - Godaften, hr. Borgmester.
Fru Pujol?
- Må jeg komme ind? - Ja, naturligvis.
Undskyld min påklædning. Havde jeg vidst...
Pyt med det. Det er ikke en høflighedsvisit.
Sid ned.
Til venstre eller højre. Der er frit valg.
Hvad skylder jeg æren?
Jo... Jeg kommer for at bede Dem -
- bruge Deres indflydelse til at få min mand befriet.
Hvad kan jeg stille op? Han må til at forhandle med fagforeningerne.
Jeg kender min mand. Han nægter.
Så tilkald dog politiet.
Jeg tror, alle vil være bedst tjent med en fredelig løsning.
Fredelig? Han greb til vold og overfaldt en medarbejder.
- Han kan være ganske impulsiv. - Har næverne da deres egen vilje?
- Hvorfor så aggressiv? - Fordi jeg foragter Dem.
Så hvorfor i alverden skulle jeg hjælpe Deres mand?
De havde engang andre følelser for mig. De ved, hvad jeg mener.
- Lad os nu ikke rode op i fortiden. - Hvorfor ikke?
Er vores lille affære ikke forenelig med Deres arbejderklasse-image?
Den er endnu mindre forenelig med Deres image som ulastelig hustru.
- Nej, det fik De forpurret. - De skal ikke give mig skylden.
Vi har vel alle sammen dummet os i vores ungdom.
- Hvilken frækhed! - Det gælder os begge to.
Vi havde intet til fælles. De var direktørens kone, jeg var arbejder.
Jeg forrådte min klasse.
Og jeg forrådte min mand. Hvad er så værst?
Jeg var på vej hjem fra et bryllup.
Jeg punkterede på vejen til Saint-Amand...
...da vore veje krydsedes.
Jeg kørte altid den vej, og jeg hjælper altid mine medmennesker.
Også selvom jeg ikke deler deres politiske synspunkter.
Du var et syn for guder i din lette sommerkjole, -
- helt fedtet ind og med et fast greb om donkraften.
Jeg var iklædt en tynd kjole og en lyserød hat.
Jeg skiftede hjul for dig. Du smilede til mig -
- og glemte et kort øjeblik dit samfundslags arrogante facon.
Min bedstefar var altså kedelsmed.
Du afslog bestemt de penge, jeg tilbød dig.
Men jeg tog imod en cigaret.
Vi besluttede at dele den i skyggen af et hasseltræ.
Inden vi gik længere ind i skoven.
Du må have troet, jeg var løs på tråden.
Overhovedet ikke, Suzanne.
Næste dag lod du, som om intet var hændt, -
- og lagde vores lille elskovseventyr i graven.
Jeg var gift og havde familie. Mit rygte stod på spil.
Jeg var så bange for, at du ville prale med det til dine kolleger.
Nok er jeg proletar, men jeg tilsøler ikke en kvindes ære.
Tak.
- Vil du have din mand tilbage? - Vil du hjælpe mig?
Ja. Men hvis jeg får ham frigivet, vil jeg have noget til gengæld.
Til gengæld?
Jamen hr. Borgmester dog. I vores alder?
Nej, du misforstår mig.
Jeg er ikke den kåde lastbilchauffør længere.
Det var fjollet af mig. Undskyld.
Du skal ikke undskylde. Under andre omstændigheder...
- Mener du det? - Det var et sidespor.
Jeg tænkte, du kunne være med til at ændre forholdene på fabrikken.
- Hvad mener du med det? - Der skal omfattende reformer til.
Ellers vil strejken fortsætte, indtil fabrikken må lukke, -
- og 300 mand mister deres arbejde.
- Det er mange. - Ja, Suzanne.
Nå, hvad siger lægen?
Det ved jeg ikke. Han er stadig inde hos far.
- Ved far, hvordan han blev frigivet? - Nej, og han behøver ikke vide det.
Hvor ydmygende at blive frigivet af sin værste fjende.
Vi skulle have valgt en politiaktion frem for den rådne kommunist.
Vær nu ikke så firkantet, JoëIle. Selv kommunister kan være gode nok.
Sådan noget kan knuse en mand. Jeg kan se det i hans øjne.
Bare rolig, far skal nok komme ovenpå igen.
Skal jeg lave min hjemmelavede bouillon til ham?
Ja, hvorfor ikke?
- Du har brug for at hvile dig, skat. - Er det så alvorligt?
Det tør siges. De risikerer både hjerteslag og lungekollaps.
Vi er nødt til at indlægge Dem en uges tid og undersøge Dem.
- Jamen fabrikken... - Den klarer sig nok uden Dem.
Her er recepten.
Hr. Pujol, vi ses på hospitalet i løbet af ugen.
- Tak, hr. Doktor. - På gensyn.
Har du sagt til Laurent, at han må glemme hende Marquiset-tøsen?
Det handler om vores søns lykke. Du må acceptere, at han er forelsket.
Udmærket. Du tvinger mig til at afsløre noget.
Det vil ikke hue dig at høre, men du beder selv om det.
Jeg tror nok, at Floriane Marquiset er en lille smule min datter.
- "En lille smule"? - Man kan jo aldrig være sikker.
Men det påstod hendes salig mor i hvert fald.
- Så fru Marquiset var din elskerinde? - Du med dine store ord.
Sikke en skøn ægtemand.
Din reaktion er forståelig nok, men du må da have haft mistanke.
- Hvorfor skulle jeg det? - Vi var også meget diskrete.
Hun var gift, forstår du.
Ja, hendes mand skulle jo nødigt fatte mistanke.
Det hele er din søns skyld. Den store idiot.
Han skulle absolut falde for hende af alle mennesker.
Du havde ikke købt nogen fødselsdagsgave til mig, -
- men det her er dog noget af en overraskelse.
- Skal jeg bede om forladelse? - Nej, jeg væmmes ved dig.
Nu forstår du nok, hvorfor Laurent og Marquiset-tøsen ikke kan gifte sig.
Selvom de sikkert allerede går i seng sammen.
Mærk dig mine ord. Det her skal du få betalt.
Hvorfor dog? Det er jo evigheder siden.
Fordi det her var dråben, -
- der fik pyntedukkens bæger til at flyde over!
- Alt i orden, frue? - Ja.
- Jeg har lavet bouillon til herren. - Det var sødt af dig, Nadège.
- Hvad laver du her? - Jeg giver dig min specialitet.
God ide. Det kan vel ikke skade.
Jeg mente min hjemmelavede bouillon.
Frøken Nadège er godt nok en pligtopfyldende sekretær, hvad?
Ja. Hun laver bouillon til din far, men får den sikkert i hovedet igen.
- Han er her. Skal jeg vise ham ind? - Ja, gør det, skat.
Hvem er det?
- Manden, der befriede din far. - Kommer han her?
Det har du ikke gjort. Han er jo Djævelen selv!
- Goddag, fru Pujol. - Goddag, og tak for hjælpen.
Tillidsmændene mener, at de udviste velvilje ved at frigive hr. Pujol.
Nu må forhandlingerne fortsætte ufortrødent.
Min mand har det ikke så godt.
Måske i morgen, når han har fået en god nats søvn.
- Tager De pis på mig? - Det er sandt. Fortæl ham det.
- Min far er faktisk meget svag. - Vil De se en seddel fra lægen?
Det her er mit ansvar nu.
Jeg fik ham kun befriet for at hjælpe arbejderne.
Kommer forhandlingerne ikke i gang, kan De forvente en langvarig strejke.
Og De kan forvente et los i røven fra mig!
- Læg Dem nu i seng. - Han ser da ikke syg ud.
Hvad gør De her? Er det ikke nok, at Deres lakajer infiltrerer min fabrik?
Man indleder ikke en dialog med fornærmelser.
Hold kæft, din nar!
- Far, vær nu rimelig. - Pas på Deres hjerte.
- Har I rottet jer sammen mod mig? - Prøv nu at beherske dig.
Jeg har blot lovet borgmesteren, at du mod at blive frigivet -
- ville overveje arbejdernes krav. Nogle af dem er ganske rimelige.
Helt enig.
De har jo hjernevasket dem!
Vær nu ikke så stivnakket. Vi er nødt til at forhandle.
De kan godt sige til tillidsmændene, -
- at vil de have løn under ferie, så må de se at komme i sving.
For hvis de skal tjene mere, så må de arbejde mere.
I troede, jeg var færdig. Min familie var parat til at ofre fabrikken.
Jeg får strejken dømt ulovlig.
I skal få at se, hvad det vil sige -
- at have en direktør med nosser.
De skal vide, at samarbejdsudvalget er ved at gennemgå Deres regnskaber.
De var noget overraskede over at opdage, -
- at Deres Mercedes står opført som firmabil.
Og at Deres feriehytte i Schweiz, Deres tjenestefolk -
- og Deres lystyacht bliver trukket fra som forretningsomkostninger.
De er ude på...
Han får et slagtilfælde. Laurent, ring efter en ambulance.
Rolig. Løft hans hoved.
Træk vejret, Robert.
Min far har fået et slagtilfælde. Vi har brug for en ambulance.
Sindsoprivelsen var for meget for ham. Han må på hospitalet og undersøges.
Hvad med fabrikken?
Han må hellere overlade ansvaret til sin fuldmægtige.
- Ham har han fyret. - Nå, men så...
Beklager. At lede en fabrik er ikke noget for mig.
- Mig? - Hun er værre end far.
Men hvem så?
- Jean-Charles. - Nej, ikke ham.
Hvad med Dem, fru Pujol?
Det må være Deres spøg.
Hun er jo grundlæggerens datter og direktørens kone.
- Jeg har jo ikke forstand på det. - Du skal ikke lede fabrikken rigtigt.
- Du skal bare ride stormen af. - Du får ikke noget reelt ansvar.
Jo, men jeg ved ikke...
Suzanne, gør nu, som du får besked på.
Hellere dig end en anden. Vi har ikke noget valg.
Hvis du ser sådan på det.
- Jeg skal nok drøfte alt med dig. - Det manglede bare.
Er det så en aftale?
Hvis det er i fabrikkens interesse, ja.
Det skal nok gå.
- Hold mig underrettet, Nadège. - De kan regne med mig, chef.
- Skal jeg træde i Deres sted, frue? - Ja, det gør du jo så godt.
Nej, Nadège. Jeg tager med far.
Det havde nu været nemmere, hvis du havde påtaget dig opgaven.
Tiderne skifter, mor. Kvinder overalt vil til magten.
Kom, så går vi ind.
- Du skal tale med hr. Babin. - Skal jeg?
Hvordan vil du gribe forhandlingerne an?
Jeg er forsonligt stemt. Så længe de ikke forlanger for meget.
Arbejderne forlanger kun for meget, når direktørerne giver for lidt.
Vi må forberede et udkast, -
- så du ved, hvad du skal sige, og ikke bliver forfjamsket.
God ide.
Jeg ville begynde med:
"Mine herrer, I har min fulde forståelse..."
Hvorfor "mine herrer"? Det virker så snobbet.
Jeg vil sige "mine venner".
Dårlig ide. De ved godt, de ikke er dine venner.
- Det kunne de måske blive. - De ønsker handling, ikke tomme ord.
Godt. Forfra.
"I har min fulde forståelse."
"Jeg er jo kun en kvinde, men..."
Det kan de jo se. Og jeg vil ikke undskylde for, at jeg er kvinde.
- Det var ikke sådan ment. - Jeg tror, du er mandschauvinist.
Det kan du ikke mene. Vi støtter jo kvindekampen.
Jeg nægter at sige, at jeg kun er en kvinde.
Jeg vil sige: "Ja, jeg er en kvinde."
For jeg er en kvinde, om du kan lide det eller ej.
Jeg kan godt lide det. Jeg kan rigtig godt lide det, Suzanne.
- De venter. - Allerede?
Hvis vi vil have gang i arbejdet, så lad os komme af sted.
- Hvordan virker de? - Fjendtlige.
Det går ikke at lade dem vente.
- Jeg skal lige nette mig lidt. - De er nydelig, som De er.
Jeg ved, hvad jeg gør. De må vente nogle minutter mere.
Helt ærligt.
- Siger fabrikken dig slet ikke noget? - Hvorfor?
Tja, du er jo fars dreng og ved at tage en fin uddannelse.
- Ligner jeg en fars dreng? - Du er jo Pujols søn.
Jeg interesserer mig ikke for penge og materielle goder.
Jeg er imod, at vi udnytter vores medmennesker.
- Har du sagt det til din far? - Mange gange.
- Hvad svarede han? - At jeg ville blive ædt levende.
Typisk.
- Er du politisk aktiv? - Nej, demonstrationer er ikke mig.
- Alt handler om politik nu om dage. - Mig får De ikke overbevist.
- Hvad interesserer dig så? - Vil De virkelig gerne vide det?
Ja.
Malerkunst, kunsthistorie, Kandinskij...
Nå ja, Kongdiski.
- Han var en sand revolutionær. - Så er du jo interesseret i politik.
Revolutionærer som Che Guevara, Georges Marchais og Kongdiski.
- I kunstpolitik, ja. - Interessant samtale.
Jeg elsker at udveksle synspunkter med unge mennesker.
Vi burde tage os en drink sammen en dag. Bare os to.
Ja.
Operation prestige!
- Hvad i alverden? - Bryder De Dem ikke om det?
- Er det ikke lige i overkanten? - Hvorfor dog det?
De kan ikke troppe op på fabrikken i det antræk. Det er en provokation.
Nej, det er til ære for arbejderne, jeg har taget mine smykker på.
Uden dem ville jeg jo slet ikke have nogen smykker.
Det håber jeg, de er glade for.
Så går vi.
- Er det den kjole? - Kan du kende den?
Visse ting glemmer man aldrig.
- Alle tillidsmændene er samlet. - Hvor er jeg dog nervøs.
Jeg går nu. Frøken Nadège følger Dem ind.
Forlader De mig?
Det ville se forkert ud, hvis borgmesteren deltog i mødet.
- Er De sikker? - Ja. Ind med Dem.
Ring til mig, når mødet er færdigt. Det skal nok gå.
- Luk os ind. - Lad fru Pujol komme ind.
Du forlader mig vel ikke? - Nej, jeg bliver hos Dem.
Og min påklædning? Er det for meget?
Nej, det er fint. Så får mændene i hvert fald noget at glo på.
- Er der mange? - En halv snes.
Jeg håber, de er flinke.
Kom ind.
D'herrer.
- Goddag, d'herrer. - Goddag, fru Pujol.
Sid ned, folkens.
Kære venner, som I ved, ligger min mand på hospitalet.
Han har bedt mig overtage ledelsen, indtil han er rask igen.
Det glæder mig at se jer her i dag, -
- så vi kan lære hinanden at kende og få en god snak.
Vi er her ikke for at snakke.
Deres mands katastrofale og reaktionære ledelse -
- har ført fabrikken ud på fallittens rand!
Det er ikke for sjov, vi strejker. Har jeg ret, kammerater?
Vi elsker vores arbejde, -
- og vi finder os ikke længere i inkompetent ledelse.
Det har jeg forstået, André. Du behøver ikke blive grov.
I øvrigt glæder det mig at se, at du er kravlet op ad rangstigen.
Min far ville have været stolt over, at du stadig arbejder hos os.
Fortæl mig så det hele.
Hvad er der galt? Hvad kan jeg gøre?
Lad mig sige det uden omsvøb. Vi genoptager ikke arbejdet, -
- før De går med til at honorere følgende krav.
1: Overskudsdeling for alle med tilbagevirkende kraft fra 1. januar.
2: Indførelse af en femte ferieuge med fuld løn.
3: Forkortelse af arbejdsugen til 40 timer for alle medarbejdere.
Arbejde ud over 40 timer aflønnes med 25% ekstra -
- i henhold til gældende overenskomst.
Tak, André. Min far, som holdt meget af dig, sagde:
"Overbelaster man æslet, kommer man ingen vegne."
Jeg er ganske enig med jer. Der er noget helt galt.
Vi må begynde at samarbejde igen i broderskabets og solidaritetens ånd.
Hvad betyder det helt konkret?
Jeg sværger ved mine børn og ved min fars eftermæle, -
- at jeg vil overveje jeres krav grundigt -
- og gøre mit yderste for at forbedre arbejdsvilkårene her på fabrikken.
Som I ved, er jeg kvinde og hr. Pujols kone.
På sin vis er han også min chef, så jeg forstår jer.
For mig kan det bare ikke lade sig gøre at strejke.
Lige i øjet, chef.
- Mor? - Jeg er her.
Nå, hvordan gik det så?
Det gik fint. De genoptager arbejdet i morgen.
Pragtfuldt. Jeg vidste, du kunne klare det.
- Gav du efter for det hele? - Nej, vi forhandlede.
Jeg har tænkt meget over situationen, og jeg vil bede jer om en tjeneste.
- Hvad nu? - Jeg vil have jer ved min side.
- Vi støtter dig skam også, mor. - I skal arbejde sammen med mig.
JoëIle, jeg vil gerne have din hjælp med at lede fabrikken.
Arbejde sammen med dig?
Du ville så gerne arbejde for din far, så nu giver jeg dig tilbuddet.
- Tak, mor! - Pas på håret, jeg har en aftale.
Det vil sikkert også være sundt for dit og Jean-Charles' forhold.
Hvad skal jeg lave, mor? Jeg har jo mit studium.
Du vil have godt af erhvervserfaringen.
- Erhvervslivet er altså ikke mig. - Vi finder dig en kreativ stilling.
- Hvad så med Floriane i Paris? - Hende havde jeg glemt.
Hun kan komme i weekenden og spille på fabrikken.
Musik tager ingen skade af, heller ikke arbejderne.
- Skål for os. - Og Pujol-Michonneau-fabrikken.
For Pujol-Michonneau-fabrikken!
Hvem er hende overklasseløget sammen med ham bonderøven?
- Hør, er det ikke Pujols kone? - Pujol? Vores Pujol?
- Hvad smiler du ad? - Hvis Robert kunne se mig nu...
Og sammen med dig. Han ville få hjertestop.
Stakkels mand.
Tak for al din hjælp. Jeg kunne ikke have gjort det uden dig.
Det var så lidt. Ved du, hvad der kommer mest bag på mig?
At jeg fejrer strejkens afslutning sammen med dig på Badaboum.
Robert mener ikke, det er et sted for mig, -
- men jeg har altid været nysgerrig. Han kommer her med sine kunder.
I aften, Suzanne, er jeg din kunde.
Tak.
Lad os begynde forfra. Måske er det ikke for sent.
Du er kvinden i mit liv. Lad os dele livet sammen.
Det går ikke. Du glemmer din helt store kærlighed.
Hvem har sagt det? Det er løgn.
Hendes navn er politik. En frygtindgydende rivalinde.
Ved du hvad?
Gassen er ved at gå af den gamle aktivistballon.
Den revolution, jeg har kæmpet for, kommer muligvis aldrig.
Men jeg kæmper videre, -
- så de kommende generationer kan arve en bedre verden.
- Må jeg ikke få del i lykken? - Sammen med mig?
Mit navn er en tung byrde. Michonneau-Pujol.
Sandt nok, men det kunne du ændre.
Hvordan ville du præsentere mig for dine venner? Som "kammerat Suzanne"?
Jeg ville forklare det for dem.
Du tror jo også på retfærdighed. Du ville dele vores idealer.
Sammen kunne vi se en ny dag gry, Suzanne.
Maurice, du ville bare miste din borgmesterpost.
Desuden er jeg gift.
Men du elsker ham jo ikke mere.
Efter så mange år sammen har man knyttet bånd. Ingen kan se dem, -
- men de er stærke.
Tro mig. Robert har mere brug for mig, end du har.
Åh, Suzanne... Nu mister jeg dig for anden gang.
Nej, vi kan stadig ses.
Vi kan gå ud sammen og spise middag -
- som gode venner.
Du er så fornuftig.
Det ligger til vores alder.
Åh, Suzanne...
Maurice...
Efterspørgslen på paraplyer i Indien er steget med 14%.
Et mersalg på 25% over tre år vil give os...
- En markedsandel på 43,7%. - Netop.
Meteorologerne forudser øgede mængder nedbør i fremtiden.
Det står ned i stænger derovre.
Vi regner med én paraply for hver tredje husstand... Nej, hver anden.
Med 110 millioner indbyggere giver det...
- 22 millioner paraplyer. - Ja, 22 millioner.
- Det er da en pæn slat. - Japan er en stor konkurrent.
Vær sød at sende en skrivelse om det til vores salgschef.
Så gerne.
- Med kopi til min datter. - Så gerne.
- Hvornår er min mand her i morgen? - Ti over elleve.
Gør plads i min kalender, så jeg kan tage imod ham.
Lad os så se, hvad Laurent har fundet på.
- Hej, min skat. - Hej, mor.
- Goddag, venner. Hvordan går det? - Helt fint, fru Pujol.
Kald mig nu Suzanne. Hvad har I til mig?
Vi er lige blevet færdige med den nye kollektion, vi kunne kalde:
- "Regnbuen." - Herlig ide.
En, to, -
- tre!
Hvor er den flot. Sikke nogle farver. Hvad synes du, Nadège?
- De er lige lovlig skrappe. - Nej, det er højeste mode.
Her er en overraskelse: Kandinskij-sortimentet.
De er meget vovede. Nærmest revolutionerende.
En lille cadeau til hr. Babin.
Vi er også ved at tegne skitser til en kollektion af regnfrakker.
- Din far bliver så stolt af dig. - Det må vi jo håbe.
- Mor, jeg må tale med dig. - Kan det ikke vente lidt?
Nej, det skal være, inden far kommer.
Ja, ja, ja.
- Fru Pujols kontor. - Nadège, det er Robert.
Er du her? Du skulle jo først komme i morgen.
Kom ned til mig, Nadège.
Ja, jeg er på vej.
Jean-Charles har skrevet en rapport om fabrikkens drift.
Så går det altså bedre mellem jer?
Han har nogle fremragende ideer til, hvordan vi kan udvikle virksomheden.
Hør engang.
Ved at reducere personalet og flytte produktionen til Tunesien -
- kan vi øge vores fortjeneste med 35%. Fantastisk, ikke?
Jeg læser den i aften. Har I to fundet sammen igen?
- Ja. Bare jeg ikke er gravid. - Men du sagde jo...
- Er det hans? - Hvad regner du mig for?
Undskyld. Hils ham, og sig tak for rapporten.
Men min førsteprioritet er -
- at skabe et harmonisk arbejdsmiljø, og det går faktisk rigtig godt.
Indtil videre. Men vi er også nødt til at modernisere.
At modernisere er ikke lig med at fyre folk.
Hvornår holder du op med at lytte til den skide kommunist?
JoëIle, borgmesteren har overhovedet ingen indflydelse på min ledelsesstil.
Jeg spørger ham af og til til råds, men vi er ofte lodret uenige.
- Så læs den rapport. - Det skal jeg nok. Det lover jeg.
Jeg kan huske, hvor afholdt morfar var blandt arbejderne.
Tænk, han ledede fabrikken i 40 år uden en eneste strejke.
Ikke engang i 1936.
Når nogen gik på pension, gav han dem et par hjemmesko, -
- en særlig paraply -
- og et signeret foto af sig selv.
Ja, det var tider.
Men nu skriver vi altså 1977.
Det har jeg ikke glemt.
- Godmorgen, hr. Pujol. - Nadège, hvordan går det?
Tak, fint.
- Jeg har savnet dig helt vildt. - I lige måde, Robert.
Øjeblik, jeg skal spørge dig om noget.
- Du gør mig så ophidset. - Lad være. Vi bliver opdaget.
Vås, folk er gået til frokost.
Nej, der er møde i konferencelokalet om firmaets nye udviklingsstrategier.
- Udvikling, min bare røv. - Hvorfor hørte jeg ikke fra dig?
- Fik du ikke mit brev? - Ét på tre måneder.
Jeg manglede min dejlige sekretær til at tage diktat.
- Nu kan det være nok. - Er du ikke glad for at se mig?
Ikke på den her måde. Jeg er forandret.
Hvad går der af dig?
Jeg er blevet en ny kvinde, og det kan jeg takke min chef for.
Ligger du også i med hende? - Nej, for hun respekterer mig.
Kom, så gør vi det færdigt. Jeg er så liderlig.
Min beslutning er truffet. Vil du have mig, må du forlade din kone.
Forlade Suzanne? Er du vanvittig? Det generer hende ikke, jeg er utro.
Men jeg er træt af livet i skyggen. Jeg nægter at være pyntedukke nr. To.
Men Nadège...
- Suzanne! - Robert, er du her allerede?
Jeg er lige ankommet.
- Jeg ville ellers forberede noget. - I stedet overraskede jeg dig.
Og jeg har en gave med fra Grækenland -
- til paraplyernes dronning.
Hvor betænksomt.
- Har du lavet om? - Jeg har kommet lidt farver på.
- Hvor er det smukt. - Jeg tænkte, det var lige dig.
- De er vel nok heldig, frue. - Han kan godt, når han vil.
Er det ægte diamanter?
- Jeg har også en lille ting til dig. - Er det rigtigt?
- Konfekt? - Jeg elsker konfekt.
- Min slankekur siger tak. - Nu vil vi gerne være lidt alene.
Kan du overgå en mand på hvert et felt
og sørge for han stadig fremstår som helt
kan du være smuk uden at virke forfængelig
kan du være skrap men altid omgængelig
yderst erfaren men ung som en brud
smilende og mild selv når han skælder ud
kan du tænke notere og telefonere som en ørn
kan du vente til frokostpausen med at føde dine børn
så...
skal du ikke være arkitekt ingeniør eller minister
lad ham om at klatre op ad karrierens stige
og bliv sekretær min pige
Hvad har du gjort ved hende? Hun er jo blevet vanvittig.
Jeg kan nu godt lide Nadège.
På mit råd har hun fået en ny frisure. Du burde give hende en kompliment.
- Den slags bruger jeg ikke. - Nej, men det burde du overveje.
Ganske uovervejet kan jeg sige, at hvad du end har gjort ved dig selv, -
- så er du smukkere end nogensinde.
- Begynder du nu at kysse mig? - Jeg er trods alt din mand.
Det har taget dig 30 år at komme i tanker om.
Hold kæft, hvor jeg kedede mig på det rådne krydstogt.
Men du har haft godt af det. Du ser frisk og solbrun ud.
Ja, nu skal de ansatte til at stramme op.
Ferien er også slut for dem. De har gået og danderet den i tre måneder.
Overhovedet ikke. Vi har endda indhentet strejkedagene.
Har du ikke læst Nadèges rapporter?
Jo da. Det var sødt af jer at ville berolige mig.
Det er rigtigt nok. Vi havde en vanskelig periode, -
- men nu kører det helt fint.
Sådan er det altid efter en strejke, og du håndterede det flot.
Du sad i min stol og så fjoget ud, -
- mens du gavmildt gav efter for alle deres krav. Storartet.
Men nu kan du godt lægge direktørkasketten -
- og vende tilbage til dine huslige pligter.
- Der er noget, du har misforstået. - Hvem er det, der bestemmer her?
Mig. Tænk over det.
Min ledelsesstil er imødekommende, retfærdig og hjertelig.
Jeg har endda ansat dine ægte børn. Hvorfor skulle jeg frasige mig posten?
Fordi jeg sidder med aktiemajoriteten. Derfor, din dumme gås.
- Tror du det? - Ja da.
Jeg har gennemgået forholdene grundigt.
Min far efterlod 15% af aktierne til mig og det samme til min søster.
Til dem skal lægges Laurents 10%, JoëIles 10% -
- og småaktionærernes 5%, som de har overdraget til mig. I alt 55%.
Du har kun 45%.
Bare rolig, skat. Jeg vil forsvare dine interesser som en løvinde.
Nu får du endelig tid til dig selv.
Til golf, fiskeri, jagt og bridge. Du kommer ikke til at kede dig.
Så nu er det altså mig, der er pyntedukken?
Det kan man godt sige. Men det vænner du dig til.
Kom ind.
- Far, du er hjemme igen. - Hejsa.
- Du ser frisk ud. - I slipper ikke godt fra det her.
I tror, I er så snedige, men det sidste ord er ikke sagt.
Laurent har intet haft med det at gøre.
Han designer paraplyer og er fuld af ideer til...
Op i røven med ham! Jeg vil have min stilling tilbage.
Men han er så dygtig. Du burde være stolt.
Glem det, mor. Far ændrer sig aldrig.
- Jeg skal nå toget til Paris. - Ja, du må ikke komme for sent.
Du må hilse Floriane.
Frisk mod.
- Floriane? - Ja, Marquiset-pigen.
De ses i weekenden. Det lyder, som om de har det skønt sammen.
Er du sindssyg? Har du glemt, hvad jeg fortalte dig?
- Nej, det nager mig stadig. - De må da afbryde forholdet.
- De er jo søskende! - Den slags er ikke tabu længere.
Og du, som er opfostret af nonner. Du var engang så respektabel.
Jeg er ked af at måtte fortælle dig det sådan her...
- Bliv nu ikke vred. - Jeg er allerede rasende.
Du kan være helt rolig. Laurent og Floriane kan trygt gifte sig.
- Jeg har jo fortalt dig... - Sæt nu, de ikke er søskende.
- Hvad mener du? - Tænk dig om.
Nej. Laurent?
- Ja. - Du lyver.
Lh tak. Jeg troede straks på dig.
Du har aldrig været mig utro. - Tænk nu på omstændighederne.
Jeg var ung og smuk, og min omfarende mand forsømte mig.
Godt nok tog jeg hævn på forskud, men jeg fortryder ingenting.
- Det er løgn. - Det løser jo problemet.
Hvem var du mig utro med?!
Slap af, det er fortid nu. Og du kan ikke tåle flere slagtilfælde.
Sikke et mareridt. Min fabrik, min kone, min søn...
Så er frokostpausen forbi. Det var hyggeligt at snakke med dig.
Vi to har stadig masser at tale om. Men nu kalder arbejdet.
- Pilar kan varme quiche til dig. - Jeg er ikke sulten.
Heller ikke efter min quiche? Op med humøret.
Bagefter kan du se lidt fjernsyn på dit værelse.
- Midt om eftermiddagen? - Ja, der kommer "Tidens kvinde".
TIDENS KVINDE
SUNDHED
MODE OG SKØNHED
INDRETNING
FRITID
Skal kvinder ud på arbejdsmarkedet?
Gerne, hvis det giver dem en følelse af ligestilling.
En mand bør tjene nok til, at konen ikke behøver at arbejde.
De tager mændenes arbejde.
Udmærket ide. Så kan de tjene penge til deres mand.
- Skal de have lige så meget i løn? - Nej, der er forskel på kønnene.
Man er nødt til at sætte dem i sving, ellers laver de unoder.
Kom ind.
JoëIle!
Far. Hvor er det godt at se dig.
Du ser brandgodt ud.
- Arbejder du også på fabrikken nu? - Ja. Mor har nemlig tillid til mig.
Mere kritik. I har rottet jer sammen mod mig.
Nej, vi har savnet dig.
Jeg er helt færdig. Din mor har knust mig.
Ja, hun er blevet en helt ny kvinde.
Efter hun er kommet til, taler alle om indflydelse og medarbejderstyring.
Jean-Charles er bekymret for fabrikkens fremtid.
Men hun har fået gennemført ting, som Babin forpurrede for dig.
Babin igen. Hun er hans marionet.
- Han manipulerer med hende. - Eller også er det omvendt.
Knepper han hende?
Far, dog. Det vil jeg helst ikke vide. Men de har kendt hinanden længe.
Se, hvad jeg har fundet mellem hendes ting.
Den so!
- Så var det altså ham. - Ham, der hvad?
Det skal hun få betalt.
Goddag. Jeg skal tale med hr. Babin.
- Har De en aftale? - Mit navn er Pujol. Robert Pujol.
- Goddag, hr. Babin. - Hr. Pujol vender hjem.
Ja, og jeg har brug for Deres hjælp.
Denne rapport opridser min kones planer for fabrikken.
- Den underminerer alt Deres arbejde. - Hvad er det for noget arbejde?
Strejken, min gidseltagning, udnævnelsen af min kone...
Alt sammen meget snedigt, men nu vender Deres skabning sig mod Dem.
Offentliggør rapporten. Den anbefaler nedskæringer -
- og en flytning af produktionen. Det vil udløse en ny strejke.
Gør Deres arbejde, så jeg kan få mit tilbage.
Det må De tale med bestyrelsen om. Og med Deres medarbejdere.
De forstår at manipulere masserne, Babin. Og De skal nok blive belønnet.
Jeg er ikke nogen klovn, der danser efter korrupte erhvervslederes pibe.
Til gengæld er De indiskret og uærlig.
- Hvad er det, De insinuerer? - Forklar mig en ting.
Hvad lavede De med min kone forleden aften på Badaboum?
Spil ikke uskyldig. I blev set. Og ikke nok med det.
I blev også set spise frokost sammen på en café.
Vi mødtes blot for at diskutere arbejdsforholdene på fabrikken.
Men i smug? De gjorde Dem umage for ikke at blive genkendt.
Kun for at undgå sladder.
Gad vide, hvad Deres vælgere -
- og Centralkomitéen ville tænke, -
- hvis de i lokalavisen kunne se -
- et foto af den ulastelige politiker, der drikker champagne med fru Pujol.
Hvorfor vil De skabe en skandale, der er til skade for os alle?
Hvorfor?
Fordi jeg er blevet bedraget. Skide være med skandalen.
Hør her, Pujol. Der skete intet mellem Deres kone og mig.
Heller ikke for 25 år siden?
Du godeste.
Det er jo mig.
Så elsker Suzanne mig altså.
Det ville koste Dem dyrt, hvis jeg afslørede, -
- at jeres affære kastede afkom af sig, nemlig min søn, Laurent.
Laurent?
Deres søn?
- Min søn? - Ja, desværre.
- Er De sikker? - Jeg var jo ikke til stede.
Hvor er livet dog forunderligt.
En gammel stridshest kan pludselig forvandles til en ung far.
Deres afpresning har gjort mig til verdens lykkeligste mand.
Hvis ikke De fremprovokerer den strejke, -
- kan De godt vinke farvel til Deres politiske karriere!
Ja, Pujol.
Kina er vores største konkurrent, og de har fattet interesse for...
- Fru Pujol, jeg må tale med Dem. - Mor er lige midt i et interview.
- Hvor er det godt at se dig, Laurent. - I lige måde.
Sikken ungdom, sikken ildhu.
Alt i orden, hr. Babin?
Det hår, det smil, de øjne...
Hr. Borgmester? Vil De fortælle journalisterne, -
- hvor stolte vi er over at have en kvinde...
Beklager, men jeg vil ikke bidrage til kultdyrkelsen af Deres person.
Undskyld, han er en smule rød. Han er kommunist.
- Det er dejligt at se dig. - I lige måde.
Hr. Borgmester, så er jeg Deres.
Kan vi ikke finde et mere diskret sted?
Vi kan gøre det på mit kontor.
Så hellere i min bil.
I Deres bil? Det lyder ikke særlig behageligt.
- Kom med. - Så gerne.
- Viser du d'herrer ud? - Gerne.
Tag dig i agt for Babin. Han opfører sig underligt.
Jeg kommer.
Din mand opsøgte mig på kontoret.
Er det sandt, at hans søn er min?
At min søn ikke er hans?
Sikke I har sladret bag min ryg. Hvad foregår der?
Fortæl mig sandheden. Jeg vil vide sandheden, Suzanne.
Med ét ord kan du gøre mig til verdens lykkeligste mand.
Er Laurent min søn?
Jeg ville gerne gøre dig glad, men...
Tidspunktet stemmer jo.
Og du har et billede af mig i din medaljon.
Har I fundet min medaljon? Den har jeg ledt efter i månedsvis.
Din mand havde sikkert hugget den. Men det er ikke vigtigt.
Fortæl mig sandheden om Laurent.
Han er ikke din, Maurice.
Javel ja.
Så er han altså Pujols.
Nej, han er hverken din eller hans.
Hvis søn er han så?
Laurent kunne meget vel være søn af...
...sagfører Balestra.
Advokaten?
Han var kun kontorfunktionær dengang.
Spøjst, ikke? Han er ikke nogen skønhed i dag.
Vi brugte mange timer sammen med at gennemgå fars testamente.
Han var ung og charmerende, -
- og så havde han en stor lædersofa på kontoret.
Jeg tror, at Laurent er sagfører Balestras søn.
Men af udseende...
...ligner han mere Gunnar. Kan du huske ham?
Ham den flotte svensker, der underviste i tennis.
En høj, muskuløs fyr.
Var der mange andre?
Nej, ikke i maj 1952.
Stakkels Pujol har giftet sig med en bedsteborgerlig nymfoman.
Du skal ikke gøre dig til dommer over min ungdoms udskejelser.
Bare vær glad for, at du fik del i dem.
- Jeg anbragte dig på en piedestal. - Den træder jeg ned fra uden blusel.
Mine affærer var korte og diskrete.
Men det er alt sammen fortid. Jeg har andet at tænke på nu.
Meget apropos... Hvad er det her?
Det er den rapport, stakkels Jean-Charles har skrevet.
Jeg må hellere læse den for JoëIles skyld.
Vil du have, jeg skal tro på det, efter det, du lige har fortalt mig?
Du har knust mit hjerte to gange, Suzanne.
I lyset af din mands afsløringer tillod jeg mig at drømme om -
- både at blive far og din livsledsager.
Hvordan kunne jeg være så blind?
Du har aldrig været andet end det, du er.
En overklassekvinde med tæft for løgnagtighed og hykleri.
Og her havde jeg forventet en romantisk udflugt -
- til det sted, hvor vi mødte hinanden. Men der tog jeg fejl.
Vær venlig at stige ud af min bil, fru Pujol.
Men fabrikken er fem km væk, og jeg har høje hæle på.
Vores rejse ender her.
Farvel, Suzanne.
Tusind tak. Du har reddet mit liv.
Hvordan stiger man ind? Åh, den nederdel.
Kører du tit den her vej?
Det sker.
Hvorfor?
Her er smukt, ikke?
Meget smukt.
Ingen flytter vores produktion!
Fru Pujol lovede dialog, men det er det samme som altid.
Vi gør en indsats, men får intet ud af det.
Jeg tager afstand fra den ondsindede brug af denne rapport, -
- som jeg på det kraftigste kan afvise at ville følge.
Mormor er så fin.
Mange havde tillid til hende, -
- men hun viderefører jo sin mands politik, bare endnu værre.
Vi må genskabe et fornuftigt forhold til fagforeningerne.
Jeg har indkaldt til bestyrelsesmøde for at finde en løsning snarest.
Det skal nok gå, mor. Alle synes, du klarer dig fabelagtigt.
- Hvorfor strejker de så? - Du kender jo fagforeningerne.
Din far må have vendt aktionærerne mod mig.
Jeg lover dig, at de er på vores side.
Hvor er det godt, jeg har dig.
Hvad skulle jeg stille op uden min store dreng?
- Tak for din enorme indsats. - Det manglede da bare.
- Du ser næsten aldrig Floriane. - Men jeg har lært så meget her.
- Hvordan sidder mit hår? - Perfekt som altid.
Så lad os gå ind.
Goddag, kære venner.
På baggrund af strejken, der skyldes en rapport, man lægger mig til last, -
- har visse medlemmer af bestyrelsen indkaldt til dette møde.
Derfor sidder vi her. Og i broderskabets og demokratiets ånd -
- er debatten hermed åbnet. Hr. Pujol har bedt om ordet.
Ja, fru formand.
I lyset af den alvorlige krise vil jeg foreslå en afstemning.
For eller imod at beholde fru Pujol som direktør for fabrikken.
Jeg tilbyder naturligvis at overtage ledelsen af fabrikken hurtigst muligt.
Det er vi ikke i tvivl om.
Visse situationer kræver øjeblikkelig handling.
Udmærket, lad os stemme.
- Frøken Nadège, vil De notere? - Naturligvis, fru Pujol.
Hr. Laurent Pujol.
Ønsker De, at jeg skal fortsætte som direktør?
Ja, mor. Du har mine 10%.
Med mine egne 15% har jeg altså 25%.
- Fru Geneviève Michonneau? - I fars navn står jeg bag dig.
- Du har mine 15%. - Tak, kære søster.
Hr. Pujol?
Jeg stemmer imod Dem. Det er 45%.
Udmærket. Og småaktionærerne?
Trods den urolige situation, De befinder Dem i, -
- sætter vi pris på Deres indsats de seneste måneder.
Derfor støtter vi Dem med vores 5%.
Fru Pujol, 45 point. Hr. Pujol, 45 point.
Så mangler vi kun min datter, -
- der forstandigt har rådet og bistået mig i disse måneder.
Jeg giver mine 10%...
...til min far, Robert Pujol.
- Tak, min egen. - Den mær.
Forræder.
Laurent, har du et øjeblik?
- Jeg har noget vigtigt at sige. - Der er ikke mere at sige, far.
Laurent, jeg er ved at blive gammel. Jeg bliver mere og mere træt.
Jeg er ikke i god form.
Jeg har lagt alle mine kræfter i at gøre fabrikken til en succes, -
- og du klarede dig fremragende, mens jeg var væk.
Jeg vil gerne have, du bliver her og en dag bliver min efterfølger.
Du prøver at gøre mig mør, men det er for sent.
- Det er aldrig for sent, Laurent. - Jo, sådan som du har behandlet mor.
Jeg har bare genindtaget min plads for at kunne give den til dig.
Det er dine metoder, jeg foragter.
Du vil knuse selv din egen kone for at få magt.
Så er det altså også lykkedes ham at omvende dig.
- Hvem? - Babin.
Babin har da intet med det her at gøre.
Han har mere med det at gøre, end du tror.
Vil du blive her og arbejde sammen med din far?
Min far?
Hvornår har du nogensinde været en far for mig?
Jeg gav dig et arbejde.
En ordentlig stilling med betydelig indflydelse.
Og så er det takken, du giver mig.
Far ville have gjort det samme for mig.
Hvor er du naiv.
Du skulle bare vide, hvad han sagde, da jeg foreslog ham at ansætte dig.
- Du behøver ikke være led. - Du har ret.
Men jeg er skuffet over din mangel på søstersolidaritet.
Det handler ikke om solidaritet, men om kompetence.
Du er din fars datter. Han vil sikkert med glæde bruge Jean-Charles' rapport.
Mor, lad os nu vende tilbage til det liv, vi havde.
Det var dig, der kaldte mig en underkuet husmor.
- Men du var jo lykkelig. - Det troede jeg, jeg var.
Hvad vil du så gøre nu?
Det, du ikke turde. Bede om skilsmisse.
Det må du ikke.
Skal jeg hellere lade mig ydmyge og blive pyntedukke igen?
Har jeg ikke også ret til at blive en frigjort kvinde?
Hvorfor, JoëIle?
Hvorfor fører du krig mod mig? Jeg er jo din mor.
- Vil du høre sandheden? - Ja da.
Jeg stemte imod dig for Jean-Charles' skyld.
Far lovede at give ham mit job mod at få mine 10%.
- Afstår du din stilling? - Ja.
Så kan Jean-Charles holde op med at rejse og blive hos mig og børnene.
Jeg kan ikke holde ud at leve alene.
Jeg er gravid, mor.
Når jeg går på barsel, overtager han mit job.
Du skal da ikke ofre dig selv og dit arbejde for din mand.
Der findes jo p-piller, og abort er lovligt nu om dage.
- Det bryder Jean-Charles sig ikke om. - Det er din krop, ikke hans.
Det er din beslutning.
Jeg har besluttet mig.
Jeg beholder barnet.
Godt nok.
Så bliver jeg mormor for tredje gang.
Jeg beder dig kun om én ting.
Du må ikke lade dig skille.
Det ville far og jeg ikke kunne holde ud.
NOGLE MÅNEDER SENERE
- Hvad er det, I laver? - Ikke noget.
De små lømler.
GENVÆLG BORGMESTEREN TIL PARLAMENTET
Jean-Charles er i Tunesien. Der er arbejdskraften billig.
De arbejder for nærmest nul og niks.
Vi mener, det vil være en god ide for fabrikken.
Suzanne, vi skal huske at ringe til amtmanden -
- angående juletræsfesten for medarbejdernes børn.
Det må du få Nadège til.
Jeg får meget travlt i de kommende dage.
- Hvad skal du da? - Har jeg ikke fortalt jer det?
Jeg stiller op til parlamentsvalget som modkandidat til Maurice Babin.
Er du blevet gak?
Nej, jeg er bare en moderne kvinde. En kvinde af 80'erne.
Vi er altså kun i 1978.
Du siger altid, jeg lever i fortiden. Denne gang er jeg forud for min tid.
Goddag, den herre.
Mit navn er Suzanne Pujol. Jeg stiller op til parlamentsvalget.
Som barn var jeg med min far på bondegårdsbesøg.
De havde sådan en sød ko, der hed Rose.
Jeg har en, der hedder Sveske, og en, der hedder Rynke.
Er det gæret mælk?
Vi opvarmer mælken til 37 grader og tilsætter osteløbe, -
- hvorefter vi presser vandet af osten.
Og så kommer den op i de der...
- Chabichou med urter. - Den minder lidt om Saint-paulin.
Hvis jeg bliver valgt, skal jeg nok slå et slag for jeres oste.
Tak, fru Pujol. Det har vi brug for.
- Skål for jer og for os. - Og for Chabichouen.
- Værsgo. Jeg arbejder for jer. - Held og lykke.
- Værsgo, frøken. - Tak.
- Fru Pujol, hvor dejligt at se Dem. - Hvordan går det, Nadège?
Ikke alt for godt. Det er blevet værre end nogensinde.
Så stem på mig. Hvis jeg bliver valgt, skal jeg nok gøre noget ved det.
Det lover jeg. Der er noget, De skal vide.
- Deres kamp er meget inspirerende. - Det er jeg glad for at høre.
De har bevist, at en kvinde kan blive til noget uden at sprede ben.
Goddag. Jeg er fru Pujol. Jeg stiller op til valget.
Forsoning og trivsel er mine mærkesager. Jeg er løsgænger.
- Fik du talt med præsten? - Ja. Han stemmer stensikkert på os.
Pragtfuldt. Han nyder stor indflydelse blandt folk.
- Skal jeg nu endelig møde Floriane? - Nej, hun er der ikke.
- Skulle hun ikke hjælpe i butikken? - Vi er gået fra hinanden.
Åh nej. Det har du da ikke fortalt mig.
Det er vel ikke på grund af mig?
Det kan man godt sige. Du er blevet den vigtigste kvinde i mit liv.
Pjat, jeg er jo bare din mor.
Hvem er ham den flotte, unge mand, der fisker stemmer for os?
Det er Jean-Francois.
Han meldte sig frivilligt. Han er stor fan af dig.
Sikke et smil. Det skal nok hale nogle stemmer i land.
Han ligner dig. Man skulle tro, I var i familie.
Han er sagfører Balestras søn.
- Det vil glæde din far. - Hvad?
At du har slået op med Floriane.
Han er så snobbet. Hans søn og en konditor.
Hej, tøser.
Stem på fru Pujol den 12. marts.
Du kommer jo aldrig ud, men det her er vigtigt.
- Hej, Nadège. - Dav. Går det godt?
Træt af Babin? Stem den 12. marts.
Stem på Babin den 12. marts.
Hvordan går din far og har det? Mind ham om at stemme den 12. marts.
Goddag, goddag. Glem ikke at stemme på Babin.
Pragtfulde oste. Vi ses den 12. marts.
Hils derhjemme.
Hvad fanden foregår der?
Nå, det er hende.
Videre, videre. Stem på Babin!
- Tænk på mig. - Jeg tænker på alle.
- Hun ser meget yngre ud. - Hun må være på slankekur.
Goddag. Goddag, frue.
Held og lykke!
- Fru Pujol, kan De huske mig? - Nej.
Jeg arbejdede på Deres fars fabrik i 40 år.
- Han var så glad for mig. - Javel ja.
Jeg har født 11 børn. Og de har alle sammen arbejdet på fabrikken.
Tak for alt, hvad De har gjort for mig og min familie.
Det skal De ikke tænke på. Farvel, frue.
12. marts. Vi regner med Dem. Stem på Suzanne Pujol.
Er du den ko, der går og udbreder min kones propaganda på fabrikken?
Nej, jeg kunne da aldrig finde på sådan at modarbejde min chef.
Hvis jeg finder ud af, at du er de rødes lakaj, så bliver du fyret.
I så fald vil arbejdsretten sikkert værdsætte min førstehåndsindsigt -
- i fabrikkens ledelsesmetoder.
Kom ind.
- Forstyrrer jeg? - Nej.
Jeg er ved at læse om den nye motorvej til Lille.
Tosserne har tænkt sig at sløjfe landevejen til Saint-Amand.
Skal vi ikke gå i seng sammen?
Hvad går der af dig?
Jeg har noget arbejde, jeg skal nå. Og desuden ligger vi i skilsmisse.
- Det vil advokaterne næppe synes om. - Vi siger det ikke til dem.
Hvor er du sød. Hvorfor tager du ikke bare på Badaboum?
Der er lukket om torsdagen.
Ét kys, så er det godnat.
Hvad tænker du på?
På os.
Det er fortid.
Nej.
Kan du huske vores bryllupsrejse?
Jeg kan huske...
...en afsides strand i Bretagne.
Det var en øde bugt.
Solen var på vej ned.
Vandet var køligt.
Men i din favn virkede det varmt.
Og det virkede så blåt i dine øjne.
Hvor var vi dog unge...
...smukke og sorgløse.
Vi var forelskede.
Hvorfor vil du skilles efter så mange år? Hvad er formålet?
- At du skal behandle mig anderledes. - Det gør jeg da allerede.
Sig mig en ting.
Har du tænkt dig at stemme på mig?
Fru JoëIle Hersant.
Har stemt.
Hr. Hubert Barbine.
Har stemt.
Fru Pilar Sanchez.
Har stemt.
Fru Gilberte Pacot.
- Hr. André Ferron. - Har stemt.
Hr. Maurice Babin.
Har stemt.
Hr. Babin? Hvilket resultat forventer De?
Jeg tror på mig selv, og det gør vælgerne også.
Fru Geneviève Michonneau.
Frøken Nadège Dumoulin.
Har stemt.
- Hr. Robert Pujol. - Har stemt.
- Lav tilslutning? - Nej, den er enorm.
Enorm?
Fru JoëIle Pujol de la Morette.
Har stemt.
Vi tror på Dem. Jeg håber, De vinder.
- Goddag, fru Pujol. - Goddag.
Fru Suzanne Pujol.
Har stemt.
- En kommentar? - Ikke før i aften.
Så er det endelige resultat klar, mor.
- Jeg vil gerne være lidt alene. - Selvfølgelig.
- Hallo? - Hej, Maurice.
Godaften, fru Pujol.
Har du set resultatet? Er du vred på mig?
Hvorfor? Har du da fusket?
Ikke mere end du har. Du er altså ikke alt for skuffet?
- Ikke mere end din mand. - Ikke det?
Jeg har altid ønsket at tro, at din egentlige modstander -
- var ham og ikke mig.
Måske.
Er vi to så stadig venner?
Tja, dit nye embede betyder jo, -
- at vi kommer til at se meget til hinanden.
- Og udkæmpe en masse kampe. - Jeg glæder mig allerede.
Mor, alle er samlet. Du må se at gøre dig klar.
Jeg er desværre nødt til at gå.
- På gensyn, fru parlamentsmedlem. - Vi ses snart, hr. Borgmester.
Undskyld...
Godaften, alle sammen, og tak, fordi I ville komme.
Tag godt imod vores nye medlem af parlamentet:
Suzanne Pujol!
Godaften.
Kære venner...
Først og fremmest vil jeg takke jer, -
- fordi I har valgt mig ind.
Og lad mig i broderskabets ånd...
Vi vandt! Vi vandt!
Ja, vi vandt.
Lad mig i broderskabets ånd -
- over for min modstander, Maurice Babin, udtrykke min dybeste respekt -
- og mit inderlige venskab. Ja, mit venskab.
På denne bevægende aften -
- tænker jeg også på min elskede far, Raoul Michonneau.
Han ville have været stolt af sin datter.
Og til hans ære lover jeg i aften højt og helligt, -
- at jeg, Suzanne Pujol, -
- vil fortsætte hans arbejde for vores by, Sainte-Gudule.
- Er hun blevet skilt fra chefen? - Nej.
Men jeg er ligeglad. Hun er min chef nu.
Hun har ansat mig som sin parlamentssekretær. I Paris!
Som parlamentsmedlem er det min drøm -
- at slå en enorm paraply op -
- og trække jer tæt ind til mig for at beskytte og trøste jer.
For I er alle sammen mine børn.
Mor! Mor! Mor!
Ja, det er, hvad jeg vil være for jer. En mor.
I 30 år lod jeg mig nøje med at stå for Robert Pujols husholdning.
Og på bare få måneder fik jeg sat skik på hans fabrik.
Hvorfor skulle det ikke kunne lade sig gøre med Frankrig?
Efter århundreders undertrykkelse skal kvinderne til magten igen.
Vi skal tilbage til matriarkatet -
- og amazonernes storhedstidl
Og jeg, som troede, mor var en pyntedukke.
Nok pynter hun, men nogen dukke er hun ikke.
Vinden i mit lyse hår
solen i horisonten
en strofe af en sang
hvor er det smukt
livet er smukt
en fugl ryster sine fjer
i et efterårstræ
og fløjter sin sang
hvor er det smukt
livet er smukt
alt hvad der skælver og dirrer
alt hvad der dunker og slår
alt hvad jeg troede på
har jeg mistet for evigt
men jeg kan stadig se
jeg kan stadig høre
og jeg kan stadig synge
at livet er smukt
i det funklende røde skær
af et ulmende neonlys
forundres vore silhuetter
hvor er det smukt
livet er smukt
alt hvad jeg nær havde mistet
alt hvad jeg fik igen
det kommer over mine læber
nu hvor dagen går på hæld
jeg kan stadig dele ud
af min ungdom og mine ideer
jeg har genfundet kærligheden
hvor er det smukt
livet er smukt
jeg kan stadig tale med dig
jeg kan stadig kysse dig
og med en sang fortælle
at det er smukt
livet er smukt
ja det er smukt livet er smukt
Oversættelse: Henrik Thøgersen Scandinavian Text Service 2011